Stå fast!
Kili.
Denne vej, fjolser.
Fart på!
Skynd jer, alle sammen!
Af sted!
Ni, ti ...
Kili!
Elverfolk.
- Jeg kan ikke se, hvor stien fører hen. - Lad os nu bare følge den.
Ja, det vil nok være klogt.
Det er Imladris' Dal.
- Den kendes også ved et andet navn. - Kløvedal.
Her ligger Det Sidste Hyggelige Hus Øst for Havet.
Det har du haft i sinde hele tiden. At søge ly hos vores fjender.
Du har ingen fjender her, Thorin Egeskjold.
Det eneste fjendskab her er det, du selv bringer med dig.
Tror du, at elverfolket vil godkende vores færd?
- De vil gøre alt for at standse os. - Ja da, men vi har brug for svar.
Hvis det her skal lykkes, skal det klares med takt og respekt.
Og en hel del charme.
Så derfor lader I mig om at føre ordet.
Mithrandir.
- Lindir. - Vær på vagt.
- Vi hørte, at I var på vej gennem dalen. - Jeg må tale med Elrond.
- Elrond er her ikke. - Er han ikke?
Hvor er han da?
Hold formationen!
- Gandalf. - Elrond.
Min ven.
- Hvor har du været? - Vi har jaget orker fra Syden.
Vi fældede en del ved Den Sidste Bro.
Det er sært, at orkerne nærmer sig vores land.
Nogen eller noget må have lokket dem hertil.
Det må have været os.
Velkommen, Thorin, Thrains søn.
- Vi har vist ikke truffet hinanden før. - Du har din farfars fremtoning.
- Jeg kendte Thror, mens han var konge. - Han har nu aldrig nævnt dig.
Hvad er det, han siger? Står han og spotter os?
Nej, mester Gloin, han tilbyder jer mad.
Nå, men i så fald kan han bare føre an.
- Prøv nu bare en mundfuld. - Jeg kan ikke lide grønfoder.
Hvor er kødet?
Har de mon stegte kartofler?
- Jeg er ikke klædt til et middagsselskab. - Det er du jo aldrig.
Det er Orcrist, Bjergtroldekløveren.
En berømt klinge, som er smedet af højelverfolket mod vest.
Mine slægtninge.
Må det tjene dig godt. Og det her er Glamdring.
Fjendehammer. Kongen af Gondolins sværd.
Glem det, knægt. Sværd er opkaldt efter deres heltegerninger.
Har mit sværd ikke været i krig?
Jeg er ikke sikker på, at det er et sværd.
Det er snarere en brevåbner.
- Hvor har I fundet dem? - I en troldehule ved Østvejen.
Kort før vi blev overfaldet af orker.
Og hvad foretog I jer så på Den Store Østvej?
Vores færd vedkommer ikke elverfolket.
- Vis ham kortet, Thorin. - Det er mit folks arv.
Jeg skal beskytte det og dets hemmeligheder.
Fri mig for dværges stædighed. Dit hovmod står for fald.
Du står over for en af de få, der faktisk kan læse kortet.
Vis Elrond kortet!
Nej, Thorin!
Erebor.
Hvilken interesse har I i det kort?
En ren teoretisk interesse.
Den slags genstande rummer jo ofte hemmelige budskaber.
Du kan vel stadig læse det gamle dværgemål?
Måneruner? Ja, selvfølgelig.
- De er lette at overse. - I dette tilfælde, ja.
Måneruner kan kun læses ved lyset af en måne af samme form og årstid -
- som skinnede, da de blev skrevet.
Kan du læse dem?
De blev skrevet en midsommeraften -
- ved lyset af en tiltagende måne for næsten 200 år siden.
Skæbnen har ført dig til Kløvedal, Thorin Egeskjold.
For den samme måne lyser ned på os i aften.
"Stå ved den grå sten, når droslen slår -
- så vil de sidste stråler af den nedgående sol på Durins dag -
- lyse på nøglehullet."
- Durins dag? - Dværgenes nytår.
Når den sidste efterårsmåne og den første vintersol mødes.
Det var dårligt nyt. Durins dag nærmer sig hastigt.
Så er der stadig tid til at finde indgangen.
Vi skal stå på rette sted på rette tidspunkt.
Kun på den måde kan vi åbne porten.
- I vil altså trænge ind i bjerget? - Ja, og hvad så?
Nogle ville finde det meget uklogt.
Hvad mener du?
Du er ikke Midgårds eneste vogter.
Dværgene, herre ...
De slap fra os.
Elverkrybet lokkede os i et baghold.
Jeg vil ikke høre undskyldninger.
Jeg vil have dværgekongens hoved.
Vi var alt for få. Der var intet, vi kunne gøre.
Jeg undslap med nød og næppe med livet i behold.
Det havde været bedre, om du havde bødet med dit liv.
Det dværgekryb skal nok dukke op igen.
Send bud ud.
Der er sat en pris på deres hoved.
Bombur.
Med eller uden vores hjælp marcherer dværgene mod bjergene.
De vil generobre deres fædreland.
Thorin Egeskjold mener næppe, at han står til regnskab for nogen.
- Og det gør jeg heller ikke. - Det er ikke mig, der kræver svar.
- Dronning Galadriel. - Mithrandir.
Det er længe siden.
Alderen har nok sat sine spor på mig -
- men ikke på Lóriens dronning.
- Så Elrond har sendt bud efter dig. - Nej, han har ej.
Det har jeg.
- Saruman. - Du har haft travlt, min ven.
Sig mig, Gandalf -
- troede du virkelig, at dine planer ville gå ubemærket hen?
Ubemærket? Nej da.
- Jeg gør det, jeg mener, er rigtigt. - Dragen har længe ligget dig på sinde.
Det er sandt. Smaug har ikke svoret nogen troskab.
Hvis dragen går over til fjenden, vil han kunne udrette stor skade.
Hvilken fjende? Fjenden er besejret, Gandalf.
Sauron er knust. Han genvinder aldrig sin styrke.
Nu har vi levet i fred i 400 år, Gandalf.
En dyrekøbt og velbevogtet fred.
Lever vi i fred?
Trolde kommer ned fra bjergene og hærger landsbyer og gårde.
- Orker angreb os undervejs. - Det varsler vel næppe krig.
Du skal altid blande dig og se problemer overalt.
Lad ham nu tale ud.
Der er noget i gære udover den onde Smaug.
Noget, som er langt mægtigere.
Vi kan vende det blinde øje til, men det holder øje med os.
Noget sygt hviler over Grønneskov. Skovfolket kalder den for Dunkelskov.
Og de siger ...
Hold ikke inde nu. Hvad siger skovfolket?
De taler om en åndemaner fra Dol Guldur.
- En troldmand, der vækker de døde. - Det er jo uhørt.
En sådan kraft findes slet ikke.
Denne åndemaner er jo bare en dødelig.
- En taskenspiller, der driver sort magi. - Ja, det troede jeg også.
- Men Radagast har set ... - Radagast!
Tal ikke om Radagast den Brune. Han er en tåbe.
Tja, han er lidt sær og lever i ensomhed.
Det er ikke det. Det er hans overdrevne forbrug af svampe.
Det har fordærvet hans hjerne og gjort hans tænder gule.
Jeg advarede ham. En af istari bør ikke ...
Du har noget med.
Noget, du har fået af Radagast.
- Han fandt noget i Dol Guldur. - Ja.
Vis mig det.
Man skulle tro, jeg talte til mig selv, sådan som han hører efter.
Hvad er dog det?
Et levn fra Mordor.
- En morgul-klinge. - Smedet til heksekongen fra Angmar.
Den blev begravet sammen med ham.
Da Angmar faldt -
- tog menneskene fra Nord hans lig og forseglede det i Rhudaurs fjelde.
Dybt inde i klippen begravede de ham.
I en grav så dyster at den aldrig ville se dagens lys.
Det er umuligt.
De grave er vogtet af en fortryllelse, som ikke kan brydes.
Hvilke beviser er der på, at våbnet stammer fra Angmars grav?
- Ingen. - For der findes ingen beviser.
Lad os se på det, vi ved.
En flok orker har vovet at sætte over Bruinen.
En daggert fra fordums dage er blevet fundet.
En troldmand blandt menneskene, som kalder sig åndemaneren -
- har slået sig ned i en borgruin.
Det er jo trods alt ikke noget særligt.
Men dette selskab af dværge bekymrer mig derimod meget.
Jeg føler bestemt ikke, at jeg kan godkende deres færd.
Hvis de var kommet til mig først, kunne jeg have sparet dem skuffelsen.
Jeg forstår ikke, hvorfor du ...
De drager herfra nu.
Ja.
Og det vidste du jo godt.
Nej, der er ikke andet at sige.
Fyrst Elrond. Dværgene er forsvundet.
Vær på vagt. Nu er vi på vej ind i ødemarken.
- Du kender vejen, Balin. Før an. - Gerne.
Mester Sækker, jeg vil råde dig til at følge trop.
- Så du følger dem? - Ja.
Du gør ret i at støtte Thorin Egeskjold.
Men jeg frygter, at denne færd har vakt kræfter, som vi ikke kender til.
Morgul-klingens gåde skal løses.
Noget bevæger sig i skyggerne og vil ikke vise sig for os.
Ikke endnu. Men dets styrke øges dag for dag.
Vær varsom.
Mithrandir.
Hvorfor har du valgt den halvlange?
Jeg ved det ikke.
Saruman mener, at kun stor magt kan holde ondskaben i skak.
Men det er ikke min erfaring.
Jeg mener, at det er alle de små ting.
Det er folks små daglige gerninger, der holder mørket på afstand.
Små venlige og kærlige handlinger.
Hvorfor Bilbo Sækker?
Måske er det, fordi jeg er bange.
Han indgyder mig mod.
Frygt ikke, Mithrandir.
Du er ikke alene.
Hvis du får brug for min hjælp, så kommer jeg.
Vi må søge ly!
Pas på!
Det er ikke bare tordenvejr. Det er en tordendyst.
Se der!
Du milde. Legenderne taler sandt. Det er kæmper.
Det er stenkæmper!
Kom i dækning, tåber!
- Pas på sprækken. - Tag min hånd.
Pas på!
Nej! Nej!
Nej! Kili!
De er i live!
Hvor er Bilbo? Hvor er hobbitten?
Tag fat i min hånd!
Tag fat!
Hold fast i ham.
Der havde vi nær tabt vores tyv.
Han har hele tiden været fortabt. Han skulle aldrig været kommet.
Han hører ikke til blandt os.
Dvalin.
- Her ser sikkert ud. - Huler i bjergene er sjældent tomme.
Her er ikke noget.
- Så lad os få gang i et bål. - Nej, ikke noget bål her.
Se at få sovet. Vi drager videre ved daggry.
Vi skulle vente på Gandalf.
- Det var planen. - Planen er ændret.
Tager du den første vagt, Bofur?
Færten af dem er frisk.
De er gået gennem bjergpasset.
Hvor tror du, at du skal hen?
- Tilbage til Kløvedal. - Nej, du kan ikke vende om nu.
- Du er jo en af os. - Det er jeg jo slet ikke, vel?
Thorin sagde, at jeg aldrig skulle være kommet med.
Jeg er ikke en Toker, men en Sækker.
- Jeg skulle aldrig være taget af sted. - Jeg forstår godt, at du har hjemve.
Nej, I forstår det slet ikke.
I er dværge. I er vant til at være på farten.
I slår jer ikke ned noget sted og har ikke noget hjem.
Undskyld, jeg mente ikke ...
Du har jo ret.
Vi har ikke noget hjem.
Jeg ønsker dig al mulig held og lykke.
Det gør jeg virkelig.
Hør, hvad er det?
Vågn op! Vågn op!
Pas på!
Væk!
Slip mig!
Hvem vover at komme bevæbnet ind i mit rige?
Spioner? Tyve? Mordere?
- Dværge, Deres Højhed. - Dværge?
- Vi fandt dem på dørtrinnet. - Se dog at få ransaget dem.
Hver eneste åbning og sprække i dem.
Hvad foretager I jer her?
Spyt ud!
Nå, hvis I intet vil sige, så skal I komme til at skrige.
Hent Kværneren og Knogleknuseren.
- Begynd med den yngste. - Vent!
Nådada. Se nu bare der.
Thorin, søn af Thrain, søn af Thror.
Kongen under Bjerget.
Men du har jo ikke noget bjerg, og du er ikke konge.
Så du er jo faktisk ingenting.
Jeg kender en, der vil betale godt for dit hoved.
Bare hovedet. Uden vedhæng.
Du ved måske, hvem jeg taler om.
En af dine gamle fjender.
En bleg ork, som rider på en hvid varg.
Azog Besudleren er knust.
Han faldt i kamp for længe siden.
Tror du, han er færdig med at besudle?
Send bud til den blege ork. Fortæl ham, jeg har det, han søger.
Ja! Ja!
Ja.
Ja!
Gollum. Gollum.
Ækle troldser.
Det er bedre end gamle knogler, min dyrebare. Bedre end ingenting.
Det er kun knogler. Ikke nok kød.
Ti stille. Skær dens skind af.
Begynd med hovedet.
De kolde, onde fjender de bider vores hænder
De gnaver vores fod
Klipper og sten er som gamle ben
Intet kød og blod
Kold som død og uden glæde men den er god at æde
Plaske og velsigne os, min dyrebare!
Det er en ordentlig mundfuld.
Gollum! Gollum!
Hold dig væk! Jeg advarer dig.
Kom ikke nærmere.
Den har en elverklinge, men den er ikke elvser.
Nej, ikke en elvser. Hvad er det så, min dyrebare?
Hvad er det så?
- Mit navn er Bilbo Sækker. - Sækser?
Hvad er en sækser, min dyrebare?
Jeg er en hobbit fra Herredet.
Vi kan lide troldser og fisker, men hobbitser har vi ikke smagt.
- Er den blød og saftig? - Stop!
Hold dig væk!
Ellers bruger jeg det her.
Jeg er ikke ude på ballade.
- Bare vis mig ud, så forsvinder jeg. - Er den da faret vild?
Ja, og jeg vil gerne fare uvild i en fart.
Vi kender en sikker hobbitservej. En sikker vej i mørket.
- Ti stille! - Jeg har intet sagt.
Jeg talte ikke til dig! Jo, det gjorde vi da, min dyrebare.
- Lad være at tale i gåder. - Gåder!
Vi elsker gåder, ikke, min dyrebare? Kan den lide gåder?
Kan den det? Kan den lide at lege gådeleg?
Måske ...
Hvad er det her? Rødderne ser intet øje
Træer er ej så høje Der er langt til dettes top
Vokser aldrig høj're op
- Bjerget. - Ja, ja.
Lad os tage en gåde mere. Stil os en. Stil os en.
Nej, ikke flere gåder.
Gør det af med ham. Gør det af med ham!
Nej, nej. Nu er det min tur. Jeg mener det.
Jeg vil gerne lege med. Jeg kan jo se, at du er dygtig.
Så skal vi ikke snuppe en lille gådeleg?
- Bare dig og mig. - Jo!
Bare os to.
Ja, og hvis jeg vinder, -
- så viser du mig ud.
Ja, ja.
Men hvad hvis den taber?
Hvis den taber, så æder vi den, min dyrebare.
Hvis Sækser taber, æder vi ham rå.
Det er i orden.
Sækker begynder.
Tredive heste på en bakke
De kan gnaske, de kan smaske og så kan de også snakke
Tænder? Tænder!
Det var rigtigt, dyrebare.
Men vi har nu kun ni.
Så er det vores tur.
Hør, den skriger uden røst
Se, den flyver vingeløst
Den kan bide uden tænder
Uden mund den ler og skænder
Øjeblik.
Vi ved det! Vi ved det! Ti stille!
Blæsten. Det er blæsten. Selvfølgelig.
En snedig hobbitser. Meget snedig.
En kasse uden nøgle låg og hængsel
Dog for en gylden skat er den et fængsel
Kasse ...
- Kasse. Låg. Nøgle. - Nåeh?
Den er grim.
- Giver du op? - Giv os en chance.
Ægser!
Våde, sprøde ægser.
Bedstemor lærte os at suge dem.
Nu har vi en gåde til dig.
Dette sluger alt og alle
Fugl og blomst og træ må falde
Gnaver jern og bider ben
Maler mel af hårde sten
- Svar os. - Øjeblik. Jeg gav dig en tænkepause.
Fugle ... træer ... Den her kender jeg ikke.
Smager den godt?
Er den lækker?
- Er den sprød? - Lad mig nu tænke.
Den er færdig.
Sækser er færdig.
Tiden er gået.
Tid ...
Svaret er "tid".
Det var slet ikke så svært.
Sidste spørgsmål.
Sidste chance.
Spørg os.
- Spørg os! - Ja, ja.
Hvad er det, jeg har i min lomme?
Det er snyd.
Det er imod reglerne.
- Spørg om noget andet. - Du bad om et spørgsmål.
Det her er mit spørgsmål: Hvad har jeg i lommen?
Vi skal have tre gæt, min dyrebare.
- Du får tre gæt. - Hændser.
Forkert. Gæt igen.
Fiskeben. Troldetænder. Våde skaller. Flagermusevinger.
- Kniv! Åh, ti stille. - Forkert. Sidste gæt.
Snor. Eller ingenting.
Det var to gæt, og de er begge forkerte.
Nå ...
Jeg vandt, så du lovede at vise mig ud.
Lovede vi det, min dyrebare? Lovede vi det?
Hvad har den i sine lomser?
Det kommer ikke dig ved. Du har tabt.
Tabt?
Tabt.
Hvor er den?
Nej!
Tabt! Plaske og forbande os!
Den dyrebare er væk.
- Hvad har du tabt? - Det kommer ikke den ved.
Gollum! Gollum!
Hvad er det, den har -
- i sine ækle, små lomser?
Den har stjålet den.
Den har stjålet den!
Tæer skal knuses og halse kværkes
Kranier skal flækkes brækkes og knækkes
I skal dø her i mørke og sorg
Dybt nede i Troldeborg
Jeg kender det sværd! Det er Troldekløveren.
Bider! Klingen, der flænsede tusind halse.
Flæns dem! Prygl dem! Slå dem ihjel!
Slå dem alle ihjel! Hug hans hoved af!
Grib til våben og kæmp.
Kæmp!
Han svinger Fjendehammer. Tæver, der stråler som dagslyset!
Følg mig! Hurtigt!
Løb!
Giv os den!
Det er vores.
Det er vores!
Tyv!
Sækker!
Stolpen!
Angrib!
Kap tovene!
Skynd jer!
Spring!
I troede nok, at I slap væk.
Hvad nu, Troldmand?
Det forslår.
Det kunne have været værre.
Det er løgn!
Gandalf!
- Vi kan ikke slås mod så mange. - Nu kan kun dagslyset redde os.
Løb! Op med jer!
Vent, min dyrebare! Vent!
Gollum! Gollum!
Sækker! Tyv!
Forbande og knuse den! Vi hader den for evigt!
Fem, seks, syv, otte ...
Bifur og Bofur. Det er ti. Og Fili og Kili. Så er der 12.
Og med Bombur bliver det 13.
Hvor er Bilbo? Hvor er vores hobbit?
Hvor er hobbitten?
Pokker tage den halvlange!
- Han var sammen med Dori. - Sludder.
- Hvor så du ham sidst? - Han smuttede, da de fangede os.
- Hvad skete der præcis? - Det skal jeg såmænd sige dig.
Mester Sækker så sit snit til at stikke af.
Han har ikke talt om andet end sin bløde seng og sin kamin.
Vi ser ikke vores hobbit mere. Han er over alle bjerge.
Nej, han er ej.
Bilbo Sækker! Aldrig har jeg været så glad for at se nogen.
- Vi havde opgivet håbet, Bilbo. - Hvordan slap du forbi troldene?
Det må I nok spørge om.
Det er lige meget. Han er her nu.
Det er ikke lige meget. Jeg vil vide det.
Hvorfor er du vendt tilbage?
Jeg ved, at du tvivler på mig. Det har du hele tiden gjort.
Og jeg tænker da tit på Sækkedyb. Jeg savner mine bøger.
Og min lænestol og min have.
Det er jo dér, jeg hører til. Det er mit hjem.
Derfor er jeg vendt tilbage.
I har jo ikke noget hjem.
Det blev taget fra jer.
Men jeg vil hjælpe jer med at vinde det tilbage.
Fang dem. Flå dem i stykker!
- Fra asken ... - Og i ilden. Løb!
Op i træerne. Følg efter mig, alle sammen. Kravl op, Bilbo.
De kommer!
Azog!
Kan I lugte det?
Det er lugten af frygt.
Jeg kan huske, at din far stank af det.
Thorin, søn af Thrain.
Det kan ikke passe.
Ham der! Før ham herhen.
Slå de andre ihjel!
Drik deres blod.
Fili!
Hr. Gandalf!
Nej!
Thorin!
Giv mig hans hoved.
Dræb ham!
Thorin!
Thorin?
- Den halvlange ... - Bare rolig. Bilbo er her.
Han er i sikkerhed.
Du der!
Hvad tænkte du dog på? Du kunne være blevet slået ihjel.
Sagde jeg ikke, at du var en byrde, og at du ikke ville overleve herude?
At du ikke hørte til blandt os.
Aldrig har jeg taget mere fejl!
- Jeg er ked af, at jeg tvivlede på dig. - Det ville jeg også selv have gjort.
Jeg er hverken helt eller kriger.
Ja, end ikke indbrudstyv.
Er det, hvad jeg tror, at det er?
Erebor.
Det Ensomme Bjerg. Midgårds sidste, store dværgerige.
Vores hjem!
En ravn. Fuglene vender tilbage til bjerget.
Det er nu en drossel, min kære Oin.
Vi tager det som et godt varsel.
Ja, jeg tror, at det værste er overstået nu.